Svensk text: Officina Verborum
Utryckningsbilen skall genast åka till nummer 6 på Cambridge...
Identifiering av brottsmisstänkt
Vi slutade tidigare än Ike och jag hade trott.
– Ska du nånstans? – Nej, jag tror inte det.
Sen bytte jag till en annan skräddare, men han var inte bättre än den förste.
Jag köpte ett ganska dyrt tyg och tog det till honom.
Du skulle ha sett hur illa han hanterade det.
Jag sa honom att jag inte skulle betala men knuten är att han har mitt material.
Jag lämnade kostymen hos honom och där har den varit sen dess.
God afton, fröken White. Hur mår ni?
– Tack, bra. – Jag har inte sett er på ett tag.
Har ni kommit för att ta ut Frank på en promenad?
Jaha... Jag måste vidare...
– God kväll. – God kväll, Frank.
– Nå, min älskling? – Jag har väntat en halvtimme på dej!
– God kväll, Sean. – God kväll, Frank.
God kväll, George.
– Ursäkta. Det finns fler platser en trappa upp! – Trams.
Jag sa ju till er: det finns fler platser en trappa upp!
Ursäkta, herrn. Det finns fler platser en tra... Hallå!
Frank. Jag har tappat en handske.
Jag tror jag lämnade den på det andra bordet.
– Är det den här? – Ja, tack.
Det var det jag trodde!
Det är hål i två av fingrarna. Önskar du dej en nagelsax i julklapp?
Så rolig du är, va?
Fröken! Fröken!
Det är ingen idé att vara otålig, du måste vänta tills det är din tur.
Vad är det med dej idag? Klivit ur sängen på fel sida?
– Jag gillar inte att stå och vänta på dej! – Jaså inte?... Fröken!
Räknar du med att hela maskineriet på Scotland Yard ska stoppas...
... för att behaga dej?
Du och ditt Scotland Yard!
Om det inte var för Edgar Wallace,
skulle ingen nånsin ha hört talas om det.
Så rolig du är, va?
Men vad betyder tiden, vi ska ju bara på bio och har hela kvällen på oss.
– Jamen jag tror inte vill inte gå på bio. – Varför inte?
Jag har sett allt som är värt att se.
Du har inte sett "Fingeravtryck". Den skulle jag vilja se.
Kanske rolig fast den handlar om Scotland Yard...
De måste ha fått alla detaljer om bakfoten.
Varför då? Jag har faktiskt hört att den är regisserad av en riktig kriminell.
– För att vara på den säkra sidan. – Fröken! Fröken!
Jag ska vara här på torsdag 18.30. Ni med?
Då har jag beställt.
– Jag ska nog gå med på bio. – Så, du har ändrat dej?
Har ni ett askfat, fröken? Det är aldrig nåt där jag sitter.
Frank, Frank, jag har ändrat mej igen.
– Om vad? – Om att gå på bio.
– Vill du inte gå med nu? – Nej, helst inte.
– Varför inte? – Vet inte det, jag har bara inte lust!
– Räcker inte det? – Nej, det räcker inte. Fröken?
– Vad ska du göra? – Jag vill ha notan.
Jag har fått nog av dej. Om inte du vill gå med på bio, så går jag själv.
– Okej, då kommer jag också. – Fröken!
Låt oss inte gräla. Ursäkta. Jag vet jag har varit sur idag.
– Fröken! – Frank, jag har sagt ursäkta!
Se här! Det ska räcka.
Vänta ett tag. Det är här jag bor.
Gör ni? Då behöver ni inte gå längre.
Jo, jag sa att jag skulle följa er hem. Och det ska jag göra.
Jamen, jag bor bara runt hörnet. Känner ni White med tidningsaffären?
– Ja. – På Kings Road?
– Ja. – Det är min pappa.
– Nej! – Jo!
Så fint. Då är vi grannar.
– Har ni nånsin sett en ateljé? – Nej, men det skulle jag gärna vilja!
– Kom då upp och se min. – Inte nu, en annan gång.
– Varför inte nu? – Det är så sent!
– Är ni rädd? – Nej, naturligtvis inte.
Varför inte nu då?
Nej, men tack så mycket. Jag måste hem.
– Ni är rädd! – Nej, verkligen inte.
Det ska till mer än en man för att göra mej rädd!
Ja... det tänkte jag nog... först.
– Vad är klockan? – Inte särskilt mycket!
Kom nu. Vad kan hända?
Ingenting. En flicka känner instinktivt om hon kan lita på en man.
Ja, naturligtvis. Litar ni på mej?
– Alice? Får jag kalla er Alice? – Ja, om du vill!
Kom då!
Å, herr Crewe. Innan ni går in kan jag bara..?
Ursäkta mej ett ögonblick.
Nej!
Han är en snyltare. Ränner alltid efter folk på gatan.
Här är vi då...
Jag bor högst upp. Ursäkta mej ett ögonblick.
Ursäkta. Jag kommer om ett ögonblick. Gå bara upp!
Det är okej.
God kväll. Ursäkta att jag stör. Den här lappen – lämnade han ett besked?
Nej. Han lämnade inget besked.
– Har ni sett honom tidigare? – Ja, han har varit här flera gånger.
Okej. Tack ska ni ha. God natt.
Det var ett riktigt uppförstravande, inte sant?
Ett så vackert rum! Har du inrett det själv?
Nej, knappast. Här är lite kallt. Jag ska tända kaminen.
Det måste jag säga: den där är riktigt bra!
Å, den, den är ny. Nyss färdig.
– Hur håller man den här? – Va?
Jaså den...
Det är lätt. Jag ska visa dej.
Nej, inte så. Låt mej visa...
Du tar den så här... Och så tar du penseln...
Och så håller du den så här. Prova!
– Så här? – Ja.
– Å, se vad jag har gjort. – Ah, ja...
Rita nåt, Alice.
– Ska jag? – Ja.
Uruselt!
Spelar ingen roll. Vi gör färdigt mästerverket tillsammans.
Håll den. Jag styr din hand. Lugnt nu.
Så...
Du är hemsk.
Vänta lite...
Se där. Redan lite före mej.
Jag går och hämtar drinkar...
Hur skulle jag vara som modell?
Det var en idé!
– Låt mej se den på dej. – Menar du att jag ska ta på den?
Ja, varför inte?
– Det var starkt. – Sätt igång...
Jag tror inte det. Jag måste gå hem.
Jaså...
Synd. Jag skulle ha velat göra en skiss av dej i den.
– Skulle du verkligen det? – Ja, men den skulle nog inte passa.
Det tror jag den skulle.
– Ska jag verkligen prova den? – Ja, gör det!
Okej.
– Tror du den är tillräckligt stor? – Va?
– Jag sa, tror du den är stor nog? – Ja, det tror jag.
– Fortsätt. Spela nåt... – Vänta lite... Hur är det nu den går...
Jag vet...
Det var en sång om dej, min kära!
Du har inte sagt vad du tycker?
Fantastiskt!
– Jag kan inte få upp den. – Vänta lite, vad är det som krånglar?
– Jag får inte upp den helt. – Det kvittar!
– Hur ser jag ut? – Vänta, det är inte riktigt rätt.
Håll händerna där.
– Jag måste gå. – Jamen...
Jag har den.
– Var snäll och ge mej den. – Okej, kom hitut.
Där är den.
Var nu inte fånig, Alice! Var inte fånig!
Nej, nej! Låt mej gå! Låt mej vara!
Nej, nej...
– Vem säger ni att det var? – Herr Crewe.
– Herr vad då? – Nej! Herr Crewe. Jag vill bara...
Okej. Oroa er inte!
Jag skickar en vagn med det samma. Vilket nummer? 7 eller 11?
– 31. – 31?
– Va? – 31, sa jag.
Nej, nej, 31!
– Bra. Se dej lite omkring. – Javisst, chefen.
Alice, vakna!
Man skulle kunna tro att du inte sovit i natt.
Vet du vad! Det har skett ett mord i natt, alldeles runt hörnet.
Polisen lär vara där nu.
Vi kommer alla att mördas i våra sängar snart, det är jag säker på...
för jag tror inte att polisen är vad den var.
– God morgon, Alice. Hört om mordet? – Ja, jag har hört.
Kommer du ihåg Franks telefonnummer, pappa?
Nej, men du hittar det i telefonkatalogen.
Jag menar en del mord skiljer sej så mycket från andra, eller hur?
… tryckte ner sina flickvänner under vattnet när dom låg i badkaret.
Vad var det han hette... Nog kommer ni ihåg?
Jag tycker att det var riktigt rått...
...blev alldeles skakis...
...sen jag läst om det, vågade jag inte bada under en månad.
I flera veckor sen lät jag vattnet bara spola över mej.
Vad var det han hette... Nog kommer ni ihåg?
Smith, var det väl?
Vad är det för fel, Alice? Du verkar inte så uppåt i dag.
– Du ser verkligen lite blek ut. – Pappa, Alice. Frukost.
FRUKOST!
Jag skulle inte kunna titta bakom mej efter det som hände i natt...
...mitt framför näsan på oss.
Tro nu inte att jag tycker att allt är polisens fel.
Jag menar att dom måste se genom fingrarna med en del.
Det är en sak att köpa choklad när butiker inte får ha öppet,
men en helt annan att sticka kniven i en gentleman.
Jag måste säga att jag känner på samma sätt i det här fallet också.
En rejäl, hederlig smäll i huvudet med en tegelsten är en sak...
Det är nåt brittiskt med det. Men knivar?
Nej! Knivar är inte rätt.
Jag måste säga att det är vad jag tycker och det står jag för.
Vad jag än utsattes för skulle jag aldrig använda kniv.
Och kom ihåg att en kniv är nåt besvärligt att handskas med.
Jag menar vilken kniv som helst... kniv... kniv... slaktarkniv...
Alice, var snäll och skär upp brödet.
...kniv… … kniv… …en knivs… du står inför en kniv…
Jag menar att i Chelsea får du bara inte använda en...
KNIV!
Kära du, du måste vara försiktig!
Du kunde ha skurit nån med den.
En kund!
– Inga nyheter om mordet än? – Nej, inte ännu.
Tack. God morgon.
Nå, jag måste gå. Kan inte stå och pladdra hela dagen som vissa.
Pladder, pladder, pladder... Ge folk en chans att prata om andra, så tar dom den.
Vad är det för fel Alice? Ett nytt gräl med Frank?
En kund till, Alice.
God morgon, Alice.
Kära nån, det är Frank. Hallå, Frank.
– Jag undrar, har du hört om vårt mord? – Ja, dom har satt mej på det.
Har dom? Det är väl bra? Nå, jag hoppas du tar honom, Frank!
Om man gör det, betyder det väl befordran?
Räknar ni med att få fast honom snart?
Nja, ja… Jag vet inte.
– Jo, jag kom in för att låna telefonen. – Varsågod.
Alice? Kom hit ett ögonblick, är du snäll.
Nej, jag måste ge mej av nu. Adjö, fru White, adjö, herr White.
Adjö på er två med.
Sch... Var försiktig.
Vad hände i natt?
Tala om det, snälla du!
Se här! Vet du var jag hittade den?
Det är det enda beviset på att du var där. Jag behåller den så länge.
För Guds skull, säg nåt!
Om ni inte använder telefonen, kanske jag...
Jag... eh... jag vill kontakta Scotland Yard.
Jag undrar, jag...
Jag skulle vilja ha den bästa cigarren i affären.
Javisst, herrn! Ni vill kanske ringa medan jag tar ner den?
– Nej då, det kan anstå. – Vad är han ute efter?
Se här, herrn. Ja... vad för sorts cigarr skulle ni vilja ha? Jag har...
Jag har Henry Clay och Corona, Corona.
Corona.
Javisst, herrn.
– Nåt nytt om mordet? – Nej, ingenting än.
Har du hört nåt?
Nej, inga nyheter.
Är ni... eh... alldeles säker?
Vad i helvete angår det er i så fall?
Vet ni, jag letade överallt igår kväll efter den andra handsken.
Men givetvis är ni detektiver bättre tränade att hitta såna saker.
Se här, min herre.
Ursäkta mej, är ni snälla.
Tackar...
Oh, dom ser fina ut.
Det ska dom. Jag har haft dom i många år.
Är det... i sin ordning, herrn?
Ja, jag trodde att spetsen var av, men den är helt okej.
– Har ni eld? – Ja, varsågod, här.
Så dumt av mej, jag hade inte observerat det.
Eh... allt i sin ordning, herrn?
Oh, javisst... ursäkta.
Väldigt konstigt... Jag kan inte...
Jag undrar... skulle ni kunna betala för den här?
Är den här herrn en bekant till dej, Frank?
Nja, vi är inte precis vänner. I varje fall... inte än.
Men vi ska ha en del affärer ihop, eller hur, Frank?
Jag ser efter affärn, pappa. Du kan gå och läsa färdigt tidningen.
Varför då?
Å... ja, okej, kära du.
Rätt olyckligt att den stackars mannen dog runt hörnet igår natt.
Hör nu...
Kanske är det rätt lyckligt...
att er lilla hemlighet bara blev känd av en man som mej.
Vet ni, det finns en del som skulle tjäna pengar på en sån sak.
Vilket tillfälle till utpressning! Uj, uj, det är hemskt!
Jag skulle inte kunna göra nåt sånt.
God morgon, fröken. Två av varje här.
Förresten, ni är detektiv. Låt mej ge er ett tips.
Vifta inte med viktiga ledtrådar i telefonautomater. Dom har glasdörrar.
Ni förstår... detektiver i glashus ska inte vifta med ledtrådar.
Hör ni, ut med språket! Vad är det ni vill?
Vad är det jag vill?
O... ja… eh…
Skulle vi inte kunna prata om det vid en frukost?
Mamma, det här är en vän till Frank. Herr...?
– Tracy. – Trevligt att träffas.
Herr Tracy, skulle ni vilja ha nåt att äta?
Tack så mycket.
– Härligt väder vi har. – Ja, strålande.
– Vem var det du sa att den där karln är? – Han är en mycket viktig vän till Frank.
Jag ska duka fram frukost till honom.
Nej, men! Så oartigt av mej! Sätt er i min fåtölj!
Å, tack.
– Såg ni eller hörde nåt under natten? – Nej.
– Hur dags gick ni och la er? – Ungefär halv elva.
Har ni skrivit det här?
Ja.
Hur gammal skulle ni vilja säga att den här mannen var?
Jag är rädd att jag inte kan det, för han bar hatt.
La ni märke till nånting särskilt med hans kläder?
Nja, ja... han hade en svart hatt och en sorts löst sittande krage...
och en slips... ja, det var väl allt, tror jag.
Var han mörk eller blond?
Nja, man kan inte säga att han var blond och man kan inte säga att han var mörk.
Han var lite grann båda delarna, råttfärgad.
– Nåt annat? – Nej.
Jo, när han pratade med en, så höll han på så här.
Okej. Koppla mej till arkivet.
Jaha, ta in honom. Låt oss höra vad han har att säga.
– Förstått? – Ja.
Då så, sätt igång.
Det får räcka till att börja med.
Hur länge till ska den där karln stanna? Säg inte att han ska äta middag här!
Gör det inte besvärligt, mamma. Det betyder mycket för mej och Frank.
Nå, men jag förstår inte varför dom ska göra upp sina affärer i mitt vardagsrum.
– Jag tar hand om det. – Bra.
Men jag gillar inte den där karln... Ju förr han går, desto bättre.
…ni är mycket duktig, det märker jag.
Frank. Kom ett ögonblick bara.
En kompis till dej vid Yarden sa att han trodde att du kanske var här.
Okej.
Hallå?
Jaha. Ja.
Jo, jag tänkte att du inte skulle ha nåt emot ifall...
Va?
Vem?
Nåt nytt, Frank?
Alice… lås den där dörren.
Som ni sa... rätt olyckligt...
det sätt varpå den stackars mannen runt hörnet... eh... dog i natt.
Å andra sidan är det kanske lyckligt, för oss, menar jag...
att en man med misstänkt utseende,
som är med i brottsregistret, iakttogs i närheten av platsen.
Ni...
Passa er, försök inte att kasta skulden för det på mej.
Det kommer ni ingenvart med.
Också rätt olyckligt att Scotland Yard för närvarande letar efter den mannen.
– Men Frank! – Vänta lite, Alice.
Men det är en sak ni tycks ha glömt...
Jaså? Och vad skulle det vara?
Innan vi kommer till nån hängning ska jag ha en hel del att berätta.
Och det första jag ska säga är att hon också var där.
Jaså, det ska ni?
Är det inte en sak som ni tycks ha glömt? Att vårt ord väger...
lika tungt eller kanske tyngre...
än en fängelsekunds?
Det får vi se när det blir så dags.
Under tiden sitter vi bara här lugnt tills utryckningsbilen kommer.
– Det överraskar er väl? – Nej, det överraskar mej inte det minsta.
När den anländer, kommer överraskningen inte att gälla mej.
– Så bra då, vi är nöjda båda två. – Ja, vi är nöjda båda två.
Det är mitt ord mot hennes.
– Frank, du kan inte göra så här. – Varför inte?
Jo, för att...
Hör du, lägg dej inte i, Alice. Jag vet vad jag gör.
Nej, det gör du inte, det gör du inte.
– Snälla Frank. – För Guds skull, var tyst, Alice.
– Varför kan ni inte låta henne tala? – Sköt ni ert!
Hursomhelst kommer hon att tala vid rätt tillfälle.
Hör nu, Frank. Varför kan vi inte, båda två, strunta i alltsammans nu?
Jag har inget otalt med dej. Du har inget otalt med mej.
Utom förstås... jag fick en del kontanter av dej men... jag menade inte allvar.
Så se här, ta tillbaks det nu.
Du kan väl se att hon med vill strunta i det? Och du vet att jag vill det.
Hör nu, fröken. Tala om för honom.
Tala om för honom att han leker med elden... och...
Och vi kommer alla att bränna fingrarna.
Jag är inte en usling faktiskt... jag... bara...
Saker och ting har gått snett på sista tiden, och man måste ju leva.
Då så! Det är fortfarande mitt ord mot hennes.
Är det?
Hallå där!
Ni möter mej på baksidan! Frank, följ mej!
Det är inte mej ni vill ha tag i... Det är han. Fråga honom!
Varför hans egen...
Käre Frank. Jag tänker ange mej själv. Jag kan inte stå ut med tanken...
att den där mannen anklagas för nåt som jag har gjort. Alice.
Hallå. Det är inte ofta som jag ser er så tidigt på dan som nu.
– Kommit för att träffa Frank? – Nej.
Nej, jag vill träffa inspektör Walls.
I så fall måste ni fylla i en av dom här blanketterna.
Okej.
Ärende: Chelseamordet
– Vet ni nåt om det här? – Ja.
George, kom hit.
Ta det här till inspektör Walls.
Jaha, jag förmodar att ni ska tala om för honom vem som gjorde det.
Ja.
Ni kan följa med nu.
Varsågod då, fröken.
Varsågod och stig in.
Varsågod och sitt.
Ni har nåt att berätta för oss om det här fallet.
– Ja. – Jaha, och vad är det?
Jo, ni förstår. Jag vet som gjorde det.
Är det värt att lyssna på, nu när allt har blivit uppklarat?
Låt oss höra vad hon har att säga.
Det jag skulle berätta är det här...
Det är bäst att jag säger det jag har att säga nu...
Jag vill helst inte vänta... Det jag ville säga är...
– Jag var den... – Ett ögonblick bara.
Hallå. Ja, ja...
Ja, dröj kvar ett tag... Kan du ta hand om den här unga damen?
Jag kommer att vara upptagen ett tag.
Uppfattat.
Den här vägen, fröken.
Alice, vad i all sin dar var det som fick dej att komma hit?
Jag gjorde det.
– Jag vet. – Nej, du vet inte.
Han försökte... nej, jag kan inte berätta det!
Det är för förskräckligt. Jag försvarade mej själv.
Jag visste inte vad jag gjorde och så...
Kära du.
Ni har alltså hittat honom, fröken. Har hon sagt vem som gjorde det?
Ja.
Du måste se upp, min gosse, annars kommer du att förlora ditt jobb.
Jag antar att vi snart kommer att ha kvinnliga detektiver på Yarden, va?
Och jag kommer att bli arbetslös, va?